Frouvne wrote:Jens_Hoppe wrote:
Francis Tresham (18xx serien, Civilization, Advanced Civilization)
Kan jeg få dig til at knytte et par kommentarer til disse titler, Jens. Jeg har en enkelt gang spillet
Civilization og havde en god oplevelse.
Et par kommentarer, ha! Her har du en mindre essay.
Civilization har ét stort kritikpunkt, som man altid hører når spillet omtales: Det tager lang tid at spille. Og det er absolut rigtigt! Det er også grunden til at det efterhånden er nogle år siden jeg sidst har spillet det, og de sidste mange gange jeg faktisk havde det på bordet, var det Advanced-udgaven vi spillede.
Så man kan stille spørgsmålstegn ved, om jeg overhovedet kan bedømme det retfærdigt i dag - om jeg også ville blive skuffet over det hvis jeg prøvede det igen - men der må du tage mit ord for at jeg husker rigtigt.
Ud af de mange hundreder af forskellige spil jeg har prøvet i årenes løb er der en lille håndfuld som
virkeligt har gjort indtryk, spil hvor man efterfølgende ikke bare tænker at man har prøvet et nyt spil, men at hele ens opfattelse af hvad spil kan være er blevet rykket. For mit vedkommende er det spil som Titan, Magic: The Gathering, Britannia, Hannibal: Rome vs. Carthage, SPQR, Bobby Lee, Puerto Rico, E&T, Lord of the Rings - og udover disse også både Civ/ACiv og 1830.
Og bare fordi spil er på min "top 10 liste" betyder det ikke at det er noget jeg går og spiller i dag: Det er mange år siden jeg har dyrket MtG og jeg har ingen planer om at tage det op igen, men det ændrer ikke på det faktum at det er en af de mest spændende og sjove spiloplevelser jeg nogensinde har haft. Ligeledes med Civ og 1830. Det er lidt ligesom med klassikere indenfor litteraturen - det er ikke noget man behøver læse hele tiden, men de er der når man har lyst til dem, og de bliver ikke dårligere med tiden.
Med hensyn til Civ vs. ACiv har jeg altid været af den opfattelse at ACiv på alle områder forbedrede Civ. Meeeen, nu er jeg alligevel i tvivl igen, ikke mindst fordi min "guru", Chris Farrell, er voldsom fortaler af Civ som meget bedre end ACiv, og hans argumenter giver god mening. Her er et link til hans blog:
http://homepage.mac.com/c_farrell/iblog ... index.html
Essensen i argumentet er at Civ er lidt mere 'gamey', mens ACiv forsøger at være mere 'realistisk'. Og i disse tyske spil-tider er 'gamey' jo noget man nærmest forventer - modsat dengang ACiv kom frem, hvor fornemmelsen af realisme måske blev mere værdsat.
Hvad angår civilisationsspil-alternativerne til Civ er der faktisk ikke rigtigt nogen. Ingen af de spil du nævner minder specielt meget om Civ, og det er faktisk svært at sætte fingeren på, lige hvad der gør Civ til Civ, men her er et forsøg: Karakteristisk for Civ er, at der er en del individuel micromanagement (øge befolkning, købe civ-kort, osv.), ikke særligt meget krig - og det der er kan sjældent betale sig, der er handel spillerne imellem, en mulighed for at "forbedre" sin civilisation (civ-kort). Og så er der det faktum at det er
befolkning snarere end militærenheder man opererer med - det er meget vigtigt for feel'et i Civ.
Endvidere er det store kritikpunkt - spilletiden - også et vigtigt karakteristikum for Civ, for det medvirker til den grad af indlevelse man opnår når man spiller det. Det er også derfor at den hellige gral - et hurtigt Civ - nødvendigvis må være uopnåeligt, for Civ-fornemmelsen kan simpelthen ikke opnås på 1-2 timer.
Du nævner et par andre spil: 7 Ages har jeg ikke prøvet, og det er fordi jeg ved, at det ikke er noget for mig (meget langt, meget mimret, meget heldbaseret, meget "slå på hinanden"). De kommentarer jeg har hørt har også være konsekvent negative. Mare Nostrum var sådan lidt "blah", og mht. Struggle of Empires var det en af de værste og mest smertefulde spiloplevelser jeg har haft meget længe - og ja, jeg er i mindretallet mht. mit syn på SOE! Men uanset om man kan lide det eller ej, har det ikke meget til fælles med Civ, idet det er hurtigt, krigsbaseret, mere "tysk" i sine mekanismer, og med et helt andet tema.
18xx... Serien omfatter jo snesevis af spil, hvoraf jeg har prøvet måske 7-8 forskellige. Og for mig er 1830 stadig kongen blandt 18xx spillene. Og ja, til trods for de sekskantede brikker med spor på, har det intet til fælles med Age of Steam. 1830 er et stort, komplekst spil med lige dele togdrift og selskabsøkonomi. Og det er
meget intenst: Man skal hele tiden have øjne på alle fingre, hvad enten det er for ikke at blive afskåret fra en lukrativ by på brættet eller for at undgå at få dumpet et gældstynget selskab på sine skuldre.
1830 har den, for mig, bedste balance mellem togdrift og selskabsøkonomi: Togdriften er vigtig, men selskabsøkonomien er mindst lige så vigtig, og derudover benhård. Man kan smadre værdien på andre folks aktier, man kan lave selskabstømninger, hostile takeovers, og meget mere. Benhårdt, som sagt, og meget, meget intenst! Det er også den mest realistiske aktiemodel jeg endnu har set i et spil.
Andre 18xx spil, ikke mindst Tresham's oprindelige 1829, har lagt meget mindre vægt på selskabsøkonomien, og her er det togdriften der er det centrale.
Jeg tror 1830 har en stejlere indlæringskurve end de tyske spil vi er vant til at spille i dag. Ikke det at lære reglerne, for dem kan man sagtens forstå (senest) i løbet af første spil, men snarere de forskellige taktiske og strategiske tricks. Timingen af ens handlinger, den overordnede strategi, og de forskellige taktiske fif er alle essentielle for at spille godt, og det er ikke noget man lærer på et spil eller to.
Til sidst; Treshams nye "1829 Mainline" lyder attraktivt, nærmest som en slags letvægts-udgave af rigtige 18xx spil. Desværre ser det ud til at det er blevet så "letvægt", at det har mistet nogle af de helt centrale elementer i 18xx spillene. Jeg ser det derfor ikke som en god introduktion til de tungere 18xx spil. Af andre 18xx spil jeg har prøvet har især 1856 og 1870 været gode, mens 1829 (England), 1835 (Tyskland), 1853 (Indien) og 1841 (Italien) alle var skuffelser i forhold til 1830.